- Vil mor ikke opdage, at vi er væk? - Det må vi ikke håbe.
Hallo?
Det er Preaker. Selvfølgelig. Farvel.
- Er jeg i problemer? - Altid. Det behøver jeg ikke sige.
Wind Gap. Hvordan er byen?
Den ligger i det sydlige Missouri, ved hælen, nær Tennessee.
Jeg ved, hvor den ligger. Hvordan er den?
Lille. Indbyggertallet har ligget på 2000 i årevis.
Eneste industri er svineslagtning. Så der er gamle penge og udskud.
- Hvad er du? - Udskud. Fra gamle penge.
- Hvad fanden foregår der? - I Wind Gap?
- Bor din mor der ikke stadig? - Min mor? Jo.
Og min stedfar. De har fået et barn. Jeg kender hende ikke.
Taler du ikke med dem? Læs i det mindste telegrammerne.
Der blev begået et mord i august. En lille pige blev kvalt.
- Det vidste jeg ikke. - Der er forsvundet endnu en pige.
Det er måske en seriemorder. Så fis ned og skaf mig en historie.
Der sker også mord her, Curry. Hvad skal jeg i Wind Gap?
Ingen dækker sagen. Husker du Tribune-artiklen -
- hvor en fyr skrev om et mord i sin hjemby?
Den gjorde indtryk, fordi den var personlig. Det fænger folk.
- Jeg vinder ingen Pulitzer-pris. - Det er, fordi du kun er halvgod.
Denne historie kan ændre det. Og jeg er din chef.
Så farvel.
Kan du ikke, er det fint. Men det kunne blive godt.
Det kunne rense lidt ud og få dig på fode igen.
Det er en god historie.
Den kan blive pokkers god med den rette indsats.
- Intet pres, vel? - Livet er pres. Bliv voksen.
Fis så af med dig.
Kom.
Kom nu.
Hvad fanden?
Jeg er tilbage.
FORSVUNDET
Det var Natalies yndlingsfarve.
Hendes forældre sagde, det var sort, men det virkede for dystert,
- Så det var hendes nummer to. - Piger elsker lyserød og så lilla.
Mine to lignede vindruer med ben, indtil de var 11 år.
Det er frygteligt.
Stort set hele byen er ude at lede i skoven.
Politichef Vickery står for det.
- Har du børn? - Nej.
Beklager, men det er en velsignelse nu.
Jeg lader ikke engang mine hente posten. Du skulle bare vide.
De sover i vores seng hver nat. Det ville min mand ikke tillade før.
Nu lukker vi ikke et øje, men vi ved i det mindste, at de er i sikkerhed.
Politichef Vickery?
Ser du, jeg har ikke tænkt mig, at det her skal slippe ud, så ...
Ja, det forstår jeg godt.
Det bliver ikke en udleverende artikel -
- men snarere en baggrundsartikel om, hvordan sådan noget påvirker en by.
Hvis det hjælper, er jeg lokal. Fra Bluebird Circle.
- Hvad hedder du? - Camille Preaker.
Min mor er Adora Crellin.
Hun giftede sig til et andet navn for 30 år siden med Alan...
Crellin. Ja, okay. Du er ...
- Du flyttede herfra. - Ja.
- Så Amma er din stedsøster. - Ja.
Det var kattens ...
Der er glohedt herinde, hvad?
- Jeg har fået den af mit barn. - Undskyld.
- Det er i orden. Den er mod stress. - På grund af den her sag?
Jeg kan ikke have dig her, miss Preaker.
Får de nys om sagen i St. Louis, bliver Wind Gap ikke kendt for andet.
Lidt omtale kunne hjælpe med at skaffe oplysninger. Det er set før.
Jeg har ret til at være her.
Jeg lader dig gøre dit arbejde, hvis jeg må gøre mit.
Fint.
Jeg har ingen kommentarer.
Det er i orden med Natalie Keene, men hvad med den anden pige?
Ann Nash.
Jeg kan opstøve den lokale version, eller du kan styre, hvad der skrives.
Den første pige, Ann, blev fundet i august -
- kvalt i en tøjsnor og smidt i floden. Nogle jægere fandt hende.
Sagde Vickery ikke andet? Ingen spor?
Jeg tror ikke, han har nogen. Det var måden, han ...
Han gik i forsvarsposition og virkede vred over ikke at have noget.
- Teori. - Rolig. Jeg er lige kommet.
Du har politiet i tale. Jeg vil have fakta og kulør.
- Fint. Jeg skriver en regnbue. - Du ved, hvad jeg mener.
Hvis du tror, byen har charme ...
Så giv mig lokal tristesse, stump. Mal et forbandet billede.
Jeg går med eftersøgningsholdet nu. Forhåbentlig finder vi en død pige.
Gør det.
- Leder du efter eftersøgningsholdet? - Ja.
- Den vej. - Tak.
Er du hende journalisten fra St. Louis?
Det gik hurtigt. Wind Gap forstår at sladre som ingen andre.
Det er, fordi her er så dødt.
"Dødt". Det var frygteligt sagt.
Nå, du må hellere skynde dig, hvis du vil indhente dem.
Tak.
Så du noget?
Nej. Er du sammen med eftersøgningsholdet?
På en måde. Kriminalassistent Willis.
- Du er ikke herfra, vel? - Nej. Er du?
Førhen. Nu bor jeg i St. Louis. Jeg arbejder på Chronicle.
En journalist. Storartet.
Camille Preaker!
- Jackie O'Neill. Kriminalassistent. - Du godeste.
Du har mødt vores nye kriminalassistent.
Ham gad jeg godt ælte lidt og smøre ind i chokolade.
- Han er enlig. - Rolig nu.
Kom her, og lad mig se dig. Din mor sagde ikke, du var i byen.
Hun taler så heller ikke med mig. Jeg har skuffet hende igen.
Jeg må have glemt at sende hende et kort. Du ved, hvordan hun er.
- Jeg har ikke været forbi endnu. - Hun bliver ellevild.
Se lige dig, lille skat.
- Har du det godt? - Du ved ... Så godt, som jeg nu kan.
Her er rimelig dystert.
Jeg står for forfriskninger. Det er det mindste, jeg kan gøre.
Vil du have iste? Jeg har noget, der er piftet lidt op.
Ingen kan klare det her uden et lille pift.
- Nej tak. Jeg er på arbejde. - Er det stadig avisen?
Ja, jeg er her faktisk for at skrive en artikel.
Om de piger?
Jeg så dig, da du var på den alder.
Det gør mig så trist.
Der er så meget, der er gået galt. Jeg kan ikke finde rede i det.
- Må jeg citere dig for det? - Ja, hvis nogen er interesserede.
Du er intet andet end interessant.
- Jeg er glad for, at du er hjemme. - Vi får se.
Smuk, smuk, smuk.
- Natalie! - Preacher.
- Camille Preaker. Længe siden. - Ja, det tør siges.
Mor sagde, hun engang så et spøgelse.
Mor siger så meget.
- Tror du ikke på hende? - Det ved jeg ikke.
Jeg er ikke bange for spøgelser. Er du?
Det er dumt at være bange for noget, der ikke findes.
Hvad nu, hvis en del kommer i himlen og en del bliver her, når man dør?
Bare for at holde øje med ting og se, hvordan det går.
- Med dig og mor. - Du lyder som en, der giver op.
- Er du en, der giver op? - Nej.
- Sig det. - Jeg giver ikke op.
Hvorfor er du vred på mig?
Camille?
Du godeste. Er der noget i vejen?
Nej, mor, slet ikke.
- Jeg har noget arbejde i byen. - Arbejde ...
Jeg ventede dig ikke. Huset er ikke gjort klar til gæster.
Det ser helt fint ud.
Jamen så kom da ind.
Vil du have noget at drikke?
Alan og jeg drikker amaretto sour.
- Jeg tager bare det samme. - Der er dejlig køligt omme bagved.
Hvor bor du?
Det er sjovt, du spørger. Jeg håbede, at jeg kunne bo her et par dage.
Gid du havde ringet.
Så kunne jeg have haft middag klar. Gå ud og sig hej til Alan.
- Alan. Camille er her. - Hvem?
- Camille. - Camille?
- Hej. - Jamen hej med dig.
- Adora sagde ikke, du kom. - Hun vidste det ikke.
Undskyld, at jeg bare dukker op på den måde.
Min redaktør sendte mig i al hast.
Din redaktør. Jaså?
Ja, det er angående Natalie Keene og den anden lille pige, Ann Nash.
- For at skrive en historie? - Ja, mor. Det er en avis.
Camille, jeg forstår ikke, at en ung kvinde vil dvæle ved den slags.
- Det kan være en vigtig historie. - Jeg kendte de børn.
Og du kan nok forestille dig, at jeg har det svært.
Og at skrive om det? Wind Gap myrder sine egne børn. Skal folk tænke det?
Det kan hjælpe at få oplysninger ud. Folk kan stå frem ...
Jeg kan ikke klare at høre om tilskadekomne børn.
Lad være med at fortælle mig om det.
Jeg bare lader bare, som om du er på sommerferie.
- Hvordan har Amma det? - Amma?
Hun klarer den. Børnene skal komme tidligt hjem nu.
Hun sover allerede. Hvorfor spørger du?
Jeg var bare høflig. Det er vi også i de store byer.
- Jeg gør dit værelse klar. - Tak.
Se her. Det er mit nye legetøj.
Dit gamle værelse er bedst til gæster. Det har et dejligt bad.
- Godnat, Camille. - Godnat, mor.
- Se. Det er et hjerte. - Du er skæv.
Hvad?
Det siger de andre børn i skolen. Det er ligesom at være skør.
Du er skæv.
- Nej, det er du. Det er en kylling. - Hvor?
Se, der er dens øjne, og der er dens ansigt.
Nej, mor ... Mor! Mor!
Camille. Jeg hørte, du var tilbage i byen.
Skal vi sludre over din fineste slavewhisky?
Op i røven med slavewhisky.
Det her er en gensynsdrink.
Og gensynsdrinken ...
... er på min regning.
- Tak. - Hvad synes du om stedet?
Jeg købte det af de der fyre.
De tog tilbage til Californien. Deres slags kommer ikke længere.
Hvad man nu end kalder dem. Jeg har intet imod dem -
- men de ville have ædt den der levende.
Altid på udkig.
- Stadig en Kloge Åge. - Stadig en dummernik.
Med den fedeste karaokebar i syv amter.
Du skulle se stedet en fredag aften. Hvad er din sang?
- "Ring of Fire." - Lækkert.
"Bohemian Rhapsody". Sidder lige i skabet.
Homolokkeren er vist for ung til at drikke.
Jeg giver ham lang line. Det er John Keene.
- Natalies bror? - Ja, den stakkels støder.
- Han har det virkelig svært. - Vil du lige undskylde mig?
- Miss Preaker på Sensors? - Ja.
Er det dit sted?
Kommer du her og drikker og ...
Drømmer om silden, du ikke fik på krogen?
Sarkasme. Tak.
Dine hjemstavnsfæller pakker aggressionerne ind i vat.
Vores speciale er at nikke og smile, indtil udenbysnarrøven lader os være.
- Er det det, jeg er? - Hvor er du fra?
Kansas City via mange andre steder.
Ja til "udenbys", juryen voterer angående "narrøv".
- Hor længe har du arbejdet på sagen? - Siden Keene-pigen.
Vickery tilkaldte assistance, men det fortryder han nu.
- Han kan ikke lide min stil. - Hvordan er den?
Ikke hans, åbenbart.
Jeg efterforsker det i det mindste.
Tror du ikke, han gør det?
- Du er en morsom pige. - Jeg skal nok få historien.
- Vil du ikke hellere styre samtalen? - God replik.
Måske, men den er sand.
Du var på vej hen for at tale med unge Keene derovre.
- Er det ham? - Du skal have forældretilladelse.
Jøsses. Jeg ville bare lægge an på ham.
Det er noget andet.
- Er han mistænkt? - Det kan jeg ikke svare på.
- Alle er mistænkte. - Så du har ingen spor?
Camille, kan vi ikke bare snakke?
Jeg hungrer efter storbysnak. Vi kan spørge til hinandens liv.
Jeg er ikke så meget til at sludre.
Modtaget. Nå, Camille, så må du nyde din aften.
Kriminalassistent.
Pis.
Kom.
Pis.
Camille?
Godmorgen.
Jeg havde glemt min taske i bilen, så jeg ...
Camille. Jeg er glad for, at du er her.
Men bring mig ikke i forlegenhed. Ikke igen.
Hvad?
Når du er her, peger alle dine handlinger tilbage på mig. Forstået?
Faktisk ikke. Det gjaldt måske, da jeg var barn, men nu er jeg voksen.
Ikke i Wind Gap. Når du er her, er du min datter.
Du kan flytte væk og glemme, men det kan jeg ikke.
- Du kender ikke folk længere. - Jo, jeg gør.
Jeg har ikke hørt fra dig i flere måneder.
Og så dukker du bare op og stiller de morbide spørgsmål -
- som gør alle utilpasse.
Og så bliver du ude hele natten.
Mor, vil du ikke nok holde op? Jeg er ked af det.
Undskyld. Det var intet, jeg kørte bare en tur.
Jeg var udmattet, så jeg kørte ind til siden for en sikkerheds skyld.
- Det var dumt. - Sov du i bilen?
- Var der nogen, der så dig? - Nej, der var ingen, der så mig.
- Angående artiklen ... - Jeg skulle ikke have sagt noget.
Du ved, jeg ikke vil have den slags snak her.
Du skal vide, jeg ikke kom tilbage for at skabe problemer.
Er I klar til æg?
Tak.
Bobby, kom nu.
- Jeg har kun saftevand. - Det er helt fint. Tak.
Og tak, fordi du vil tale med mig.
Med al opmærksomheden på Natalie, er det vigtigt at minde folk om ...
- Ann var den første. - Ja.
Vi må hellere tale inde på soveværelset.
Tak.
- Må jeg stille det her? - Ja.
Jeg skal lige ...
Ann havde cyklet rundt hele sidste sommer her på vejen.
Min kone ville ikke lade hende køre længere. Vi var beskyttende forældre.
- I holdt øje med hende. - Ja.
Lige før skolestart bad hun om lov til at køre hen til veninden Emily.
Normalt ville vi ikke give hende lov, men hun plagede.
Min kone gik endelig med til det.
Ann nåede aldrig frem til Emilys hus.
Hun kørte ved syvtiden, og klokken otte gik det op for os.
Det gør mig ondt.
De tog hende et sted på den korte rute.
Min kone ... har aldrig tilgivet sig selv.
Jeg vil meget gerne tale med hende. Din kone.
Hun er i butikken.
Jeg kan godt spørge hende, men ... Hun er ikke den samme mere.
Far, jeg er stadig sulten. Må jeg ...
Hvad gør du, når døren er lukket, Amanda?
- Jeg banker på. - Du banker på.
Næste gang ryger det på listen.
Gå.
Hun ved bedre.
Ann var simpel, men kløgtig.
Hun kunne klare sig selv.
Var du her, da det skete?
Da Ann kørte hen til Emily?
Jeg var på vej hjem fra mit kontor i Hayti en time herfra.
- Hold op. Hvorfor skriver du det? - Hvabehar?
Vi er enspændere, men jeg har ikke gjort mit barn fortræd.
Det antyder jeg ikke, mr. Nash. Jeg ville bare høre, om du så hende.
Om morgenen.
Men med fire børn er det hektisk.
Jeg husker ikke, hvad vi talte om.
Ved du, hvad jeg tror?
Det var en svans, for han voldtog hende ikke.
Politiet siger, det er usædvanligt. Men hellere mord end voldtægt.
Det er hende. Se.
Hun var viljefast. Aftenen før fotoet ville min kone give hende curlere i.
Det ville Ann ikke høre tale om, så hun klippede sit hår af i stedet.
Hun gjorde helvede hedt for ham. Hun gjorde helvede hedt for den fyr.
- Har du en fornemmelse? - Konen var der ikke?
Hun så ud til at være skredet.
- Han kan være flov eller tilknappet. - Ja.
Han siger, at folk peger fingre ad ham.
Tror du, han er mistænkt?
Jeg ved det ikke. Han er spøjs.
- Men jeg graver videre. - Godt. Følg op på det.
Er alt godt derhjemme?
- Camille? - Hjemme?
Hos din familie.
Ja, de har det herligt. Storartet.
Okay, men ring, hvis du har brug for mig.
Det skal jeg nok. Hils Eileen.
Det skal jeg gøre. Farvel.
Jeg skulle hilse.
Du har bare at have ret.
Hallo!
- I må ikke tage de ting. - Vi kendte pigerne.
Natalie var hans søster.
- John, ikke? - Ja. De mente intet ondt med det.
Vi ville bare have et minde om dem.
Hvad er formålet med at lade alle blomsterne visne?
Det er ikke kun familierne. Vi er alle sammen kede af det.
Hjælp! Vi har brug for hjælp!
Det skal nok gå ...
Tak. Jeg skal nok tage over.
Du har vist fået din seriemorder. Tillykke.
Det her forpulede arbejde ...
Man håber på noget, og så ...
- Og så sker det. - Ja.
Det er ikke virkeligt, før det er.
- Jeg kører dig hjem. Du ryster. - Det forsvinder snart.
- Jo, jeg giver dig et lift. Det ... - Nej, jeg klarer mig.
Jeg har min bil her. Jeg har det fint.
Du kan hente den i morgen. Det er intet problem.
Er Bob Nash mistænkt? Jeg ville have spurgt Vickery.
Han siger heller ikke noget.
- Hvad med John Keene? - Du godeste.
- Har du da fundet ud af noget? - Jeg viser dig min ...
Det er ikke ....
Lad os droppe julelegene, indtil den lille pige er i lighuset.
Hvor har du været? Jeg var bekymret.
Politiet ville have en udtalelse.
- Jeg var der, da de fandt hende. - Det er rigeligt.
- Du spurgte, hvor jeg var. - Det var tåbeligt at håbe.
- Jeg er udmattet. Jeg lægger mig. - Bob Nash har ringet.
Du har talt med ham. Det er ikke i orden.
- Er de familier ikke i nok smerte? - Mor!
Jeg kan ikke tale nu. Jeg skal sove.
Jeg kommer ikke til at sove i 100 år. Det er så forfærdeligt.
Ann og Natalie i vores lille by ... Det kunne ske for os alle.
- Amma. - Hej, Camille.
Jeg har set dig. Hvorfor har du ikke hilst?
Jeg er nok lidt genert af mig.
Jeg ville ikke have genkendt dig. Adora sender ikke julekort mere.
Amma, du må ikke forlade huset alene. Forstået? Det er ikke sikkert.
- Jeg skal vide, hvor du er. - Vi skal jo være hjemme klokken ni.
- Det er ikke nok, skat. - Lad os nu ikke lave regler i aften.
Vi er mere fornuftige i morgen tidlig.
Kom og se mit dukkehus.
Møblerne skal ombetrækkes. Mor har ændret farvetemaet fra guld til grå.
Du lovede at tage mig med i stofbutikken.
Det ved jeg godt, skat. Jeg har bare været optaget.
Er det ikke smukt?
Jeg elsker det her dukkehus.
- Ja, du har gjort det rigtig fint. - Jeg prøver. Tak.
Jeg skal ind og hvile mig.
Jeg har sat din middag i køleskabet. Du skal spise.
- Tak. - Jeg går med dig op.
Jeg hviler mig også lidt, mor.
Lad pigen hvile sig.
Du vidste, det var mig, ikke?
- Da du så mig i byen. - Ikke i starten. Jeg var i tvivl.
Og så ...
Det var spændende at se, hvordan du var. Før det her, du ved.
- Du er ikke vred, vel? - Nej, bare overrasket.
Har du været inde på Marians værelse?
Nej.
Det er ligesom et museum.
- Sådan holder mor det. - Ja.
Jeg savner hende af og til. Marian.
Selv om jeg ikke kendte hende.
Adora taler om hende konstant. Eller hentyder til hende.
Var hun perfekt?
- Det var hun. Ikke? - Nej, men tæt på.
Men nu kan vi være søstre.
Alle siger, du var den kønneste pige i Wind Gap.
- Nej, Amma. - Jo, du er så køn.
Og du sladrer ikke. Mor ville gå grassat, hvis hun så mig i civil.
Kalder du det det?
Du ved, hvordan hun er. Jeg er hendes lille påklædningsdukke.
- Det er nemmere at føje hende. - Men det gjorde du aldrig.
- Mor siger, du var uforbederlig. - Det tror jeg gerne.
Jeg er også uforbederlig. Det ved hun bare ikke.
Vi er ens. Det vidste jeg, vi ville være.
Giv slip på mig!
Camille!
Giv slip! Giv slip på mig!
Giv slip!
Tekster: Cecilie Hassenkam www.sdimedia.com